GLOBÁLNÍ PROBLÉMY CIVILIZACE

Celouniversitní výběrový kurs k vysoce aktuálnímu společenskému tématu, připravený s podporou rektora UK
pořadatel:	Právnická fakulta Univerzity Karlovy
Centrum pro otázky životního prostředí Univerzity Karlovy

přehled kurzů:
  1.	Globální svět a cesty k němu							doc. JUDr. Václav Mezřický, PF UK
  2.	Politické důsledky globalizace						doc. JUDr. Václav Mezřický, PF UK
  3.	Globální environmentální problémy I				doc. RNDr. Martin Braniš, CSc., PřF UK
  4.	Globální environmentální problémy II				prof. RNDr. Bedřich Moldan, CSc., COŽP UK
  5.	Ekonomické problémy a tendence globalizace	prof. ing. Lubomír Mlčoch, CSc., FSV UK
  6.	Sociální souvislosti globalizace						prof. PhDr. Miloslav Petrusek, CSc., FSV UK
  7.	Antropologický rozměr globalizace					doc. PhDr. Ivan Mucha, CSc., PF UK
  8.	Podíl vědy a médií na procesech globalizace		doc. PhDr. Ivan Mucha, CSc., PF UK
  9.	Struktury a mechanismy mezinár. spolupráce		doc. JUDr. Eva Kružíková, PF UK
10.	Globální svět a trvale udržitelný rozvoj			PhDr. Ivan Rynda, COŽP UK
11.	Nová životní orientace									doc. JUDr. Václav Mezřický, PF UK
12.	Panelová diskuse										vybraní přednášející dle časových možností

Předpoklady ke zkoušce:
Předpokládá se absolvování většiny přednášek, seznámení s ostatními alespoň na základě sylabů, nejméně jedné publikace doporučené konkrétním přednášejícím a poznámek kolegů. Posluchači budou hodnoceni přednášejícím, jehož si na základě zájmu sami zvolí, na základě písemného eseje na libovolné téma jeho přednášky, zpracovaného s využitím nejméně dvou publikací doporučených přednášejícím. Esej musí být odevzdán nejméně se čtrnáctidenním předstihem před předpokládanou klasifikací. Rozsah eseje musí být nejméně 6 300 znaků včetně mezer a nejvýše 7 200 znaků včetně mezer (!), tedy 3,5 až 4 normostrany. Esej je vhodné odevzdat v elektronické formě, po dohodě se zkoušejícím i vytištěný.
Kurs a zkouška je běžnou součástí studijních programů Právnické fakulty UK. Na ostatních fakultách UK je uznání a započtení zkoušky na základě existujících doporučení rektora UK a vědecké rady Centra pro otázky životního prostředí, reprezentující všechny fakulty UK, možné po dohodě s garantem příslušného studijního programu.

1. Globální svět a cesty k němu
doc. JUDr. Václav Mezřický

K tématu globalizace patří další pojem, a to globálnost.Je to vědomí jednoty světa.Vzniklo uvědoměním si ohroženosti světa jadernou válkou a globálními ekologickými problémy.

Globalizace je naproti tomu vzájemná ekonomická závislost zemí v globálním měřítku v důsledku rostoucího objemu a druhů přeshraničních transakcí zboží a služeb , mezinárodního toku kapitálu a všeobecného rozšiřování technologií.

Nositeli globalizace jsou nadnárodní společnosti ( TNC) , které ovládají podstatné části světové výroby a obchodu, dále nejvýznamnější mezinárodní organizace, a to Mezinárodní měnový fond (IMF), Světová  banka (WB) a Světová obchodní organizace (WTO).Konečně je to triáda ekonomicky nejsilnějších států resp. společenství států, a to USA, Japonsko a Evropská Unie.

Globalizace má své pozitivní i negativní důsledky. K prvním patří růst objemu globálně obchodovaného zboží, ekonomický růst v některých rozvíjejících se zemích, růst životní úrovně.K negativům je třeba počítat trvající  chudobu jedné šestiny lidstva a ekologickou devastaci.

Kořeny globalizace se odvozují od tří revolucí, a to merkantilistické ( 12. – 16. stol.), průmyslové ( počátek v 18. stol) a politické ( zejm. v 19. a 20. stol.).

Globalizace se však odehrává na historickém pozadí ekologických hrozeb ,jako je např. nedostatek ropy, vody, potravin, změn klimatu, přelidnění. Její působení s sebou tedy nese řadu rizik.

L i t e r a t u r a

1. P.Kennedy, Svět ve 21. stol., Lidové noviny, 993, ISBN 80-7106- 114-X
2. A.Giddens, Důsledky modernity, Slon, Sociolog. nakladatelství, Praha 1998, ISBN 80-850- 62 – 1
3. Z. Bauman, Globalizace, Mladá fronta 1999, ISBN 80- 204 - 0817
 - 7
4. A.Giddens, Unikající svět, Slon, Sociolog. nakladatelství, Praha 2000, ISBN 80- 85850- 91-5
5. Kofi A.Annan, We the People…, The role of the United Nations in the 21st  Century, UN Departement of Public Information, ISBN 92 -1- 100844- 1

2. Politické důsledky globalizace
doc. JUDr. Václav Mezřický

Odlišit erozi politického systému a selhávání národního státu od důsledku modernizace na jedné straně od globalizačních vlivů na druhé straně je obtížné. Národní stát jak se vyvíjel od konce 17. stol. není dnes již plně schopen plnit své dřívější funkce, zejména zajišťovat národní bezpečnost, poskytovat sociální služby, řešit ekologické problémy. V důsledku historických podmínek stát nekontroluje vědu a ekonomiku a není tedy ani schopen kontrolovat negativní sociální, ekonomické a ekologické účinky, které vyvolávají.Vznikla riziková společnost.

Vyplývá to z mnoha příčin. Ty spočívají jednak v přežívajících formách politického systému v důsledku změn vyvolaných již procesem modernizace,jednak jde o důsledky procesu globalizace. Politické subjekty národního významu jsou slabými partnery subjektům globalizace.

Změnou prošla také mentalita voličů, kteří většinu rizik současnosti nerozpoznávají nebo je neberou na vědomí. Ústřední hodnotou současnosti je v průmyslově rozvinutých společnostech spotřeba a sociální stabilita, nikoliv změna postojů, jež by byly v souladu  s výzvami současnosti. Globalizace tuto situaci zhoršuje.Proto řada současných myslitelů vyslovuje do budoucna obavy ze vzniku autoritativních či totalitních systémů.

L i t e r a t u r a

1.	U.Beck,Die Erfindung des Politischen Shurkamp, 1993, ISBN 3 – 518 – 11780- 7
2.	Ortega y Gasset, Vzpoura davů, Naše vojsko ¨, 1993, ISBN 80 –206 -0072 –8
3.	U.Beck, Risikogesellschaft, Shurkamp, 1986
4.	Julio de Santa Ana,ed., Sustainability and Globalisation, WWC Publications, Geneva 1998, ISBN 2.-8254 –1265. 1
5.	C.G.Jungk Duše moderního člověka, Atlantis,1994

3. Globální environmentální problémy, jejich příčiny a důsledky I.
doc. RNDr. Martin Braniš, CSc.

Hlavní okruhy problémů
1.	Hlavní hnací síly environmentální degradace: populační vývoj, vzorce spotřeby
2.	Ohrožení biologické diverzity
3.	Degradace půdy a produkce potravin
4.	Produkce odpadů a nebezpečných látek
5.	Katastrofy

ad 1) Populační dynamika druhu Homo sapiens jako hlavní příčina současné globální krize? Rozdíly v růstu populace podle času, prostoru a kultury, aneb nezačal s globalizací již Homo erectus? I. a II. demografická transformace. Možnosti ovlivnění růstu populace v zemích 3. světa. Vztah růstu populace a materiální spotřeby, střet konceptů trvale udržitelného (ekonomického) rozvoje a nosné kapacity prostředí (= Země). Environmentální prostor, ekologická stopa člověka.„Přání, spekulace, prognózy".

ad 2) Pojetí půdy jako artefaktu, pojem dodatkové energie, ovlivnění látkových a energetických toků v agroekosystému, formy degradace půdy v různých částech světa, globální problémy produkce potravin jako funkce 4 základních proměnných (prostor, zdroje, investice, instituce). Klimatické změny a produkce potravin v celoplanetárním měřítku.1

ad 3) Pojem biosféra, vývoj („vznik“) života, obsah pojmu biologická diversita (rozmanitost živé přírody). Počet známých druhů versus počet žijících druhů, vznik a zánik druhů jako přirozený fylogenetický proces a jako následek lidských aktivit, důvody k ochraně rozmanitosti živé přírody (ekonomické, vědecké, estetické, etické), východiska pro globální ochranu přírody (ekologický servis), hlavní ohrožené ekosystémy a oblasti na Zemi, problematika geneticky manipulovaných organismů (klonování, GMO).

ad 4) "Metabolismus" lidské konzumní společnosti a "metabolismus" ekosystému, produkce odpadů jako nedílná součást života a činnosti člověka (zdroje, suroviny, výroba, užití, odpad). Zdroje a typy odpadů, jejich využití, zneškodňování a minimalizace. "Nepřirozené" látky v prostředí, množství, přírodní kompatibilita, reakce organismů a člověka, globální cykly pohybu toxických látek, možnosti řešení.

ad 5) Katastrofy jako projev života Země (tektonické pohyby, klimatické vlivy, ohrožení z kosmu) a projev života člověka (jaderné havárie, atomové zbraně, ropné havárie), katastrofy jako kombinace předchozích dvou typů – možné projevy ekologické krize (rozkolísání klimatu, ozónové díry,  záplavy, posuny klimatických pásem, zasolení a dezertifikace, hladomory). Globalizace světa a projevy epidemií a pandemií subtropických a tropických chorob).

4. Globální environmentální problémy, jejich příčiny a důsledky II.
prof. RNDr. Bedřich Moldan, CSc.

Hlavní okruhy problémů
1.	Atmosféra a klima
2.	Zdroje sladké vody
3.	Nejdůležitější hospodářské sektory a jejich environmentální vlivy
4.	Základní odpověď: integrace environmentálních zřetelů do hospodářské politiky
5.	Environmentální strategie OSN, OECD, EU, jednotlivých států
Ad 1)
V současné době se považuje za vůbec nejvážnější problém životního prostředí nastávající změna globálního klimatu. Antropogenní vlivy zvyšují skleníkový efekt atmosféry, což způsobuje globální oteplení a řadu dalších převážně negativních a někdy až katastrofických vlivů jako je zvyšování hladiny oceánů, změna vzorců srážek a hojnější výskyt extrémních situací. Dalším významným globálním problémem je redukce ozónové vrstvy ve stratosféře. Životní prostředí ve městech i ve volné krajině je nadále ohrožováno znečištěním ovzduší místního a regionálního rozsahu.
Ad 2)
Větší část světové populace žije v územích, které trpí větším či menším nedostatkem vody. Přístup ke kvalitní pitné vodě nemá velká část obyvatel rozvojových zemí. Význam vodních zdrojů jako kritického přírodního zdroje v blízké i vzdálenější budoucnosti poroste. V budoucnu hrozí i mezinárodní spory o vodní zdroje. Přitom kvalita i kvantita vodních zdrojů je ohrožována hospodářskou činností a přes dílčí úspěchy (lepší kvalita vody v řekách vyspělých států) se až dosud zhoršuje.
Ad 3)
Za sektory s nejvýznamnějšími environmentálními dopady se považují energetika, doprava a zemědělství. Ve vyspělých státech má rostoucí význam zvláště rychle se zvyšující objem dopravy, zejména silniční. Nelze však zanedbat ani další sektory jako je turistika. Za relativně úspěšný lze obecně považovat sektor průmyslu, který iniciativně přináší nové environmentálně příznivé koncepce (ekoefektivita, analýza životního cyklu výrobků apod.).
ad 4)
Zásadní řešení environmentálních problémů míří k odstraňování příčin, to znamená k preventivním opatřením (v protikladu k opatřením koncovým, která však neztrácejí význam). Integrací environmentálních zřetelů do hospodářské politiky na mikro i makroúrovni, zejména v rámci jednotlivých sektorů, lze dosáhnout rozdvojení křivek hospodářského výkonu a zátěže prostředí. K tomuto účelu lze využít řady nástrojů (regulační opatření, ekonomické nástroje, informace, dobrovolné akce).
Ad 5)
Environmentální strategie OSN je založena na programu UNEP, Komisi pro udržitelný rozvoj a řadě organizací OSN (WMO, WHO a další), mezinárodních konferencích (Rio, Rio+10) a zejména na mnohostranných environmentálních smlouvách a dohodách. OECD dokončuje strategii do roku 2010 založenou na pěti základních cílech. EU dokončuje svůj šestý akční program. Na úrovni jednotlivých zemí se obvykle vychází z koncepcí ochrany životního prostředí nebo udržitelného rozvoje.

Literatura a inf. zdroje pro přednášky Globální environmentální problémy I a II
Knihy, skripta:
Brown L.R. (ed) serie State of the world. A Worldwatch Institute Reports on Progress Towards a Sustatinable Society (ročenky o stavu světa zatím do r. 1999)
Friedman, B., 1995: Environmental ecology. The ecological effects of pollution, disturbance and other stresses. Second edition. Academic Press. 606 str.
Harrison, R.M. 1999: Understanding our environment: An introduction to environmental chemistry and pollution. 3rd edition. Royal Society of Chemistry. Redwood books. 445 str.
Heywood, V.H. (ed.) 1995: Global biodiversity assessment. UNEP, Cambridge University Press. 1140pp.
Houghton, J. 1998: Globální oteplování – Úvod do studia změn klimatu a prostředí. Academia Praha. 228 str.
Lippert, E., 1995: Ozonová vrstva Země: Vznik, funkce, poškozování a jeho důsledky, možnosti nápravy. Vesmír Praha. 155 str.
Meadows, D.H-., Meadows, D.J. Randers, J. 1992: Beyond the limits. Earthscan Publ. Ltd. London. 300pp
Miller, G.,T., Jr. 1990: Living in the environment, An introduction to environmental science. Wadsworth Publishing Company, USA. 620 str.
Moldan, B., 1994: Životní prostředí - globální perspektiva. Skriptum, Universita Karlova. Karolinum Praha, 111 str.
Nátr. L., 1998: Rostliny, lidé a trvale udržitelný život na Zemi. Karolinum Praha (Skripta)
Pivnička, K., Braniš, M., 1998: Úvod do problematiky životního prostředí. Skriptum, Universita Karlova. Karolinum Praha, 137 str.
Světová komise pro životní prostředí a rozvoj, 1991: Naše společná budoucnost. Academia Praha, 297 str.
Vallin, J., 1992: Světové obyvatelstvo. Academia Praha, 147 str.
Wilson, E., O. (ed.) 1988: Biodiversity. National Academy Press Washington. 521 str.

Periodika:
Vesmír, Science, Nature, Scientific American, Ambio, Environment

Dokumenty a ročenky:
Ročenky o stavu životního prostředí tuzemských a zahraničních organizací (EU, OECD; World Bank, IGBP ...)

Institucionální zdroj informací:
Základní knihovna Ústavu pro životní prostředí dle klíčových slov.

Některé vybrané internetové stránky:
ČR:
MŽP ČR - Ministerstvo životního prostředí (s řadou dalších odkazů na domácí i zahraniční instituce) www.env.cz
SZÚ - Státní zdravotní ústav www.szu.cz
ČHMÚ - Český hydrometeorologický ústav www.chmi.cz

Evropa:
DG IX – EU Environment (Odbor 11 Evropské unie se sídlem v Bruselu): www.europa.eu.int/comm/environment
REC – Regionální environmentální centrum pro střední a východní Evropu (nevládní organizace): www.rec.org
SEI - Stockholm environmental institute: www.sei.se

Svět:
WRI – World resource institute: www.wri.org
UNEP – United nations environmental programme: www.unep.org
UNDP – United nations developmental programme: www.undp.org/indexalt.htm
WHO – World health organisation: www.who.int
FAO – Food and agricultural organisation: www.fao.org
OECD – Organisation for economic cooperation and development: www.oecd.org/env
EPA – Environmental protection agency (USA): www.epa.gov
WB – World bank (Světová banka): www.worldbank.org

Další:
Greenpeace – nevládní organizace: www.greenpeace.org
WWF – World wildlife fund for nature (ochrana přírody): www.wwf.org, www.panda.org
IUCN – International union for conservation of nature (ochrana přírody): www.iucn.org

Universitní zdroj:
CUK - Centrum pro otázky životního prostředí UK: www.czp.cuni.cz (mnoho odkazů na další a další zdroje včetně nevládních organizací též zabývajících se ekologickou výchovou apod.)

(Internetové stránky mají dnes stovky organizací zabývající se ochranou životního prostředí a trvale udržitelným rozvojem na všech úrovních a do různé hloubky jak v ČR tak v jiných oblastech Evropy a světa. Výše uvedený výčet představuje tedy pouze základní informaci).

Zpracování ESEJE
Ve zpracovávaném eseji je nutno vyjádřit názor, polemizovat, diskutovat s konkrétním článkem, články, tématem, publikací.Vždy však by měl v eseji být vyjádřen názor autora nejlépe na základě hlubší analýzy problému nebo na základě srovnání a zhodnocení protichůdných publikovaných názorů. (Esej není pouhým souborem myšlenek a představ, byť i na dané téma).

5. Ekonomické problémy a tendence globalizace
prof. ing. Lubomír Mlčoch, CSc.

1.Národní ekonomiky v epoše postsuverénního státu.
Stát v institucionální a konstituční politické ekonomii, historický exkurz proměn role státu v moderních dějinách, příčiny a projevy oslabené suverenity národních států, specifické postavení a "vyjednávací síla" transformujících se zemí.
2.Makroekonomie národního státu a mezinárodní globální ekonomika.
Předmět a metody makroekonomie, moderní interpretace zákona komparativních výhod v zahraničním obchodě, míry zapojení se a otevřenosti národních ekonomik, statistické míry ekonomické vyspělosti, výkonnosti a dynamiky.  
3.Fungování světových finančních a kapitálových trhů.
Reálná ekonomika a finanční sféra: trendy rozvoje přímých kapitálových investic, joint ventures a spekulativních kapitálových investic, rostoucí finanční náklady "na obsluhu" reálné ekonomiky, propojenost, dynamika a stabilita světových kapitálových trhů, propady důvěry a hrozby destabilizace, důsledky finančních krizí a jejich léčení. 
4.Fungování trhů práce, nezaměstnanost a migrace: 
rozevírající se nůžky mezi cenou práce ve vyspělých zemích a ve  "třetím světě", stěhování výrob z Evropy a USA do Asie, Afriky a Latinské Ameriky, strukturální nezaměstnanost v zemích EU, migrace: hlavní světové migrační zóny, přistěhovalectví, diskriminace na trzích pracovních sil, problém marginalizace a vyloučení /"exkluze"/, interkulturní management a "řízení lidských zdrojů".  
5.Fenomén multinacionálních korporací a konglomerátů
Institucionální evoluce organizačních forem průmyslu /unitární, multidivizionální, holdingová, konglomerátní a multinacionální/, vertikální integrace a problém fůzí v mezinárodním měřítku, národní antimonopolní a antikartelové zákonodárství a růst ekonomické síly multinacionálních korporací, celní a daňové optimalizace uvnitř korporací, investiční a rozvojové strategie versus národní státy a jejich průmyslové a exportní politiky. 
6.Světový zahraniční obchod, integrační tendence versus regionalismus
Tendence světové výroby a světového obchodu, role OECD, WTO /Světové organizace pro obchod/ a GATT /Všeobecná dohoda o clech a daních/. Integrační seskupení v Evropě a jinde, hloubka integračních propojení /celní unie, vnitřní trh, měnová unie/. Role regionálních a příhraničních ekonomických aktivit.
7.Globální kapitalismus: globální regulace, globální kodexy etiky podnikání ?
Krizové projevy globálního kapitalismu: dynamika versus stabilita. Potřebují globální trhy globální regulaci? A jakou ? - koordinace a kooperace národních regulátorů či ad hoc svolávané summity /OSN, G8/ nebo dokonce potřeba vybudování nové supranacionální regulační instituce? Pokusy o formulování společných etických kodexů pro globální trhy-Světový parlament náboženství, Sociální učení katolické církve, regulační standardy Světové banky pro centrální banky národních států, Caux  round table.
8. Koncept "globálního dobra" a věk globální solidarity.  
Zhodnocení obratu ve vnímání ekonomiky rozvoje: ekonomie jako "imperiální věda" versus teorie "sociálního kapitálu", inkulturace tržní ekonomiky a hledání duchovních základů hospodářství. Program boje proti světové chudobě. Zhodnocení zasedání IMF a WB v Praze /září 2000/.
Doporučená literatura:
Kohler,H.: "Economic Systems and Human Welfare. A Global Survey". South-Western Pu.Co., Cincinnati, Ohio 1997.
Dherse,J.L.-Minguet,D.M.: "L´Éthique ou le Chaos?" Presse de la Renaissance, Paris 1998.
Mlčoch L.: "Globalizace je výzva, kterou nemůžeme nepřijmout", Hospodářské noviny, 27.září 2000, str. 15. 
Mlčoch L.: "Postsuveréní stát v situaci nedokončené transformace". Finance a úvěr, č.11/1999.
Universum-Revue České křesťanské akademie 4 (36), článek: Globální ekonomie  a finanční trh

6. Globalizace jako postmoderní ambivalence
Sociální souvislosti globalizace a proměny sociologických pohledů na globalizační procesy
prof. PhDr. Miloslav Petrusek, CSc.

1. Sociologie jako věda o sociálních souvislostech vzniká jako univerzalizující věda. Globalizace sociologie nebo sociologie globalizace (Robertson) jako centrální dilema soudobé sociologie.

2. Klasikové sociologie o globalizujícím se světě: Marxovo pojetí světového kapitalismu, weberovské pojetí univerzalizující racionality, Durkheimova teorie dělby práce atd. Modernita jako centrální téma klasické sociologie. Idea konvergence jako slepá ulička 50. a 60. let 20. století.

3. Srážka sociologie s postmodernitou. Neodlučitelná souvislost globalizačních procesů s postmodernitou – Jameson, Smart, Harvey, Bauman aj. Postmodernita jako „odpor“ k „velkým vyprávěním (dialektika ducha, hermeneutika významu a svoboda racionálního a jednajícího jedince), globalizace jako velké vyprávění o konci velkých vyprávění, ale i o konci dějin, smrti autora, krizi reprezentace, smrti subjektu atd. Sociologický význam toho všeho.

4. Náčrt proměn v pohledu na globalizační procesy: teorie modernizace, teorie závislosti, teorie globalizace – Wallersteinova teorie světových systémů. Příčiny odporu k teoriím globalizace (a ke globalizaci samotné): příklady z islámského fundamentalismu a zejména z ruské sociologické literatury (globalizace jako „zapadnizace“, Zinovjev).

5. Základní sociální souvislosti – co se globalizuje a co globalizuje? Transnacionální ekonomie (obchod, výroba, finance), technologická výzva (informace, bezpečnost, armáda, internetový a síťový svět), ekologický problém (riziková společnost: specifikum sociologického pohledu). Sociologicky jde o globalizaci některých podstatných sociálních procesů a fenoménů, zejména
•	rozšíření masových médií jako fundamentálního instrumentu globalizace světa (vznik „simulákrového“ světa a virtuální reality),
•	vliv technologie (zejména počítačové) na vývoj ekonomiky,
•	možnost vzniku nového řádu na principu difuze informačních systémů (Vattimo),
•	rozšíření unifikovaných a pluralizovaných životních stylů,
•	nadnárodnost ekonomických a intelektuálních elit,
•	vznik a rozšíření masových hnutí (jako kontrapartnera nadnárodních organizací),
•	globalizovaný terorismus.

6. Globalizace jako kulturní fenomén (v sociologickém smyslu): prlbém vztahu spotřební společnosti a kultury.
Trojí řešení: spotřební kultura
•	jako expanze kapitalismu (Jameson),
•	jako výraz nové sociální stratifikace (Bourdieu),
•	jako nová identita rozkoše konstruovaná spotřebou (Baudrillard).
Nové sociální fenomény globální společnosti: redefinovaný turismus, univerzální hudba (versus etnická hudba), univerzální grafitti, globální seriály.
Hybridizace (a kreolizace) jako průvodní jev nebo definiční znak globální kultury? Hybridita jako produkt trhu, směny a karnevalu (Bachtin): globální karnevalová kultura. Je globální kultura pod diktátem kulturního imperialismu?
7. Nové globální životní styly jako projevy - individualizace,
- identifikace s imaginárními (efemerními) komunitami,
- informalizace (poklesu disciplíny, řádu a sociální kontroly) a
- stylizace (vzniku nového řádu, nové sociální kontroly a regulace životních stylů a praktik).
Co je neotribalismus jako globální fenomén (Maffesolli)? Bauman proti kmenové společnosti. Nové pojetí identity a svobody v globálním světě. Problém kulturního a mravního relativismu: globální a postmoderní společnost jako cesta do katastrofy nebo jako cesta k větší lidské odpovědnosti. Chaos, řád a svoboda - ústřední problémy sociologických úvah naší doby a o naší době.

8. USA jako referenční země globalizace. Globalizace jako amerikanizace: sociologické téma staré 80 let. Simmelova "kulturní kritika" nebezpečí ztráty identity evropské kultury. Odkouzlení moderního světa a vznikání okouzlujícího postmoderního globalizovaného světa spotřeby.

9. Nostalgické a panické paradigma v pohledu na globalizační proces: fatalismus představy, že jde o neřízený a neměnitelný proces, a "teorie spiknutí", v něž ústí představa globalizace centrálně řízené. Ambivalence globalizace: co to je?

10. Problém nezamýšlených důsledků jako centrální problém teorie. (a snad i praxe.) globalizace. Problém odpovědnosti jako problém sociální i mravní. Formování kulturní osobnosti globální epochy: individualismus, kompetitivnost, hédonismus, indiference, hravost, postemocionalita, legrační vážnost.

Literatura:

Giddens, A., Důsledky modernity, SLON 1998 Giddens, A., Unikající svět, SLON 2000 Bauman, Z., Globalizace, Mladá fronta 1999
K sociologické reflexi modernizace, Karolínum 1999
Pongs, A., V jaké společnosti vlastně žijeme? ISV 2000 (zejména stati Albrowa, Bella, Welsche a Becka)

Časopisecké texty:
Sýkora, L., Průvodce globalizací, LN 9. 9.2000
Bělohradský V., Globalizace: pokus o neapologetickou definici, Literární noviny 4. 10. a 11. 10.2000
Mlčoch, L., Globalizace jako výzva, Literární noviny 13. 9. 2000

7. Antropologický rozměr globalizace
doc. PhDr. Ivan Mucha, CSc.

1.	1.Objasnění základních pojmů antropologie, filozofická antropologie, kulturní antropologie, modernizace a globalizace.
2.	Globalizace a změny v koncepcích, znovupoložení otázky zda existují antropologické konstanty jednání.
3.	Kulturní a civilizační vzorce chování, rozmanitost kultur a globální civilizace.
4.	Fyziologické základy lidského jednání, shoda mezi přirozeností a kulturou, mezi pudovostí, instinkty a jejich kontrolou či objektivací v normách a hodnotách kultury či tradice.
5.	Důsledky oslabení sociální kontroly tradičními hodnotovými systémy.
6.	Důsledky rozvoje vědy a techniky a s tím spojené vytváření efektivních systémů regulace a kontroly jednání mocensko-byrokratickými systémy. Modernizace a racionalizace.
7.	Nezamýšlený dopad modernizace, znovunastolení otázky iracionality, destruktivity, ale také lhostejnosti a nudy, bezcílnosti a ztráty smyslu.
8.	Globalizace jako proces samovývoje globalizačních procesů, vyhrocení konfliktu mezi tradičními kulturami a moderní technickou civilizací.
9.	Diferencovaný dopad globalizace na různé regiony, komunity i jedince.
10.	Hledání nové životní orientace, antropologie současných světů, jednota a rozmanitost kultur, vyrovnávání se s  problémy ohrožení na všech rovinách: regionální, komunit i jedinců.

Literatura:
Coreth,E.: Co je člověk?, Praha 1996
Lorenz,K.: Odumírání lidskosti, Praha 1997
Lipovetsky,G.: Éra prázdnoty, Praha 1998
Lipovetsky,G.: Soumrak povinnosti, Praha 1999
Augé,M.: Antropologie současných světů, Brno 1999

8. Podíl vědy a médií na procesech globalizace
doc. PhDr. Ivan Mucha, CSc.

1.	1.Věda a technika jako vnější hybatelé globalizace.
2.	Důsledky globalizačních procesů šíření vědeckých poznatků, znalostí, informací a nových technologií do různých regionů světa.
3.	Vývoj vědy a nových technologií jako důsledek naléhavosti řešení prioritních problémů.
4.	Samovývoj vědy a techniky, autopoietické systémy, globální společnost jako autopoietický systém.
5.	Důsledky faktu, že současná společnost produkuje více problémů než může vyřešit, nutnost reduktivního obrazu sociální skutečnosti.
6.	Zaměření na řešení nejnaléhavějších problémů, priority na jejichž efektivním řešení závisí přežití společnosti.
7.	Mediální obraz reality a virtuální světy, nová životní orientace.
8.	Komunikace a interakce v globalizaci, rozvoj informačních systémů.
9.	Ekologická komunikace, ekologické ohrožení a vynucené změny orientace systémových řešení (polit.,práv., ekonom., etc.).
10.	Pozitivní a negativní stránka globalizace, co lze a co nelze očekávat od vědy, nových technologií, rozvoje médií při řešení naléhavých problémů současnosti.

Literatura:
Luhmann,N.: Soziale Systeme, Frankfurt a.M. 1984
Luhmann,N.: Okologische Kommunikation, Koln-Opladen 1986
Luhmann,N.: Die Realitat der Massmedien, Opladen 1996
Giddens,A.: Důsledky modernity, Praha 1998
Lyotard,J.F.: O postmodernismu, Praha 1993

9. Struktury a mechanismy mezinárodní spolupráce
doc. JUDr. Eva Kružíková, CSc.

1. 	Vědomí jednoty světa se začalo projevovat podstatně dříve, než v poslední době, kdy začínáme pociťovat důsledky předchozích forem využívání přírody a jejích zdrojů.
(I. Kant, O věčném míru)
2. 	Konference o míru, 1911.
3. 	1. Světová konference církví (manifestace vědomí vývoje) - H. Kng K.J.Kuschel, Prohlášení světového étosu. Deklarace Parlamentu světových náboženství.
4. 	Klíčový impuls ke vzniku globálně působících organizací - 1. světová válka a vznik Společnosti národů. Oba faktory znamenaly postupné rozvíjení procesu globality nebo spíše uvědomování si globality, tzn. skutečnosti, že žijeme ve svétovém společenství; proto jsou představy uzavřených (ohraničených ) prostorů fiktivní (U. Beck).
5. 	Po 2. světová válce (1945) vznikla Organizace spojených národů (OSN) jako následník Společenství národů. Od tohoto okamžiku a v souvislosti s důsledky použití jaderných zbraní v Japonsku, se vědomí globality potvrzuje dávno před tím, než ho lidé zažili v pozitivnějším slova smyslu. Jde především o pocit obav, který předcházel dnes pociťovaným obavám z dalšího vývoje lidstva.
6. 	Proces postupného narůstání reálného vědomí globality se potvrdil především procesem dekolonizace, v jejímž důsledku došlo ke vzniku suverénních států v rozvojových zemích.
Druhým proudem byl vznik takových mezinárodních organizací, jako je WHO, 1943, (která v 50. letech rozvinula program boje proti TBC), FAO, 1945, WMO, 1950, UNESCO, a dalších.
Postupně vznikaly i nevládní mezinárodní organizace.
Klíčový moment - založení UNEP (z podnětu Konference o životním prostředí člověka, 1972) a Komise OSN pro trvale udržitelný rozvoj (na základě Agendy 21, 1992).
Třetím proudem bylo uvědomění si globálních problémů. Reakcí na ně byly 2 celosvětové konference OSN o životním prostředí (Stockholm 1972, Rio de Janeiro 1992),, konference o populace 1994, o ženách 1995 a o sociálních problémech 1995, o potravinách 1996, o lidských sídlištích 1996. Zejména konference v Rio de Janeiro v roce 1992 manifestovala nedostatečnost dosavadního institucionálního řešení problémů v globálním světě. Potvrdila to i obrovská účast nevládních organizací, jejichž konference Globální fórum byla součástí Summitu Země.
7. 	1944 - Bretonwoodské úmluvy a založené Světové banky a Mezinárodního měnového fondu. 1995 - založení Světové obchodní organizace na základě GATT.
Globalizace jako proces rychlých proměn ukazuje, že i v této oblasti jsou mezinárodní Organizace nedostatečné; je nezbytná jejich reforma - zejména reforma OSN.
8. 	Zvláštní kapitolou je vznik mezinárodních soudních tribunálů:
•	Mezinárodní soudní dvůr v Haagu (1946), hlavní justiční orgán OSN; ustavil zvláštní Komoru pro záležitosti životního prostředí;
•	Mezinárodní trestní tribunál pro bývalou Jugoslávii (1993);
•	Mezinárodní tribunál pro Rwandu (1994).
Literatura:
Kofi A. Annan, We the Peoples. The Role of the United Nations in the 21st Century, UN New York 2000
G.J. Demko, W.B. Wood (eds.), Geopolitical Perspectives on the 21st Century. Second edition. Westview Press 1999
P. Jehlička, J. Tomeš, P. Daněk (eds.), Stát, prostor, politika. Přírodovědecká fakulta UK, Praha 2000
S. Sandholtz, A.S. Sweet (eds.), European Integration and Supranational Governance. Oxford University Press 1998
10. Globální svět a trvale udržitelný rozvoj
PhDr. Ivan Rynda

1.	Globální problém – zobecnění: globální problém jako nový přírodní, historický a společenský fenomén (viz předchozí přednášky); historická zkušenost euroamerické a jiných civilizací
2.	Charakteristika globálního světa:
a)	stav
i)	globální vesnice
ii)	exponenciální vývoj
iii)	globální problém
iv)	katastrofa
v)	uzavřený systém
vi)	trh a stát, trh a svět
vii)	veřejný statek a dialektika jednotlivce a celku
b)	historické srovnání
i)	století krizí
ii)	nová historická zkušenost a předpověditelnost budoucnosti; princip předběžné opatrnosti
3.	Trvale udržitelný rozvoj
a)	historické předpoklady – problém udržitelnosti:
i)	intuitivní
ii)	ekonomický
iii)	přírodovědný (systémový)
b)	definice
i)	globálně politické přiblížení
ii)	Naše společná budoucnost
iii)	český právní řád
iv)	Agenda 21 (pouze zmínka pro úplnost, viz přednáška č. 12)
v)	syntetická definice
c)	roviny a principy
4.	Hodnotové předpoklady nového paradigmatu:
a)	systém hodnot Josefa Vavrouška
b)	tradiční a nové hodnoty v novém pojetí politiky

Literatura:
Agenda 21, MŽP ČR, Praha 1998
Brundtlandová, Gro Harlem (ed.): Naše společná budoucnost, Academia, Praha 1991
Carlsson, Ingvar, Ramphal, Shridath (editoři): Naše globální sousedství, Rada pro mezinárodní vztahy, Praha 1995
Heidegger, Martin: Die Zeit des Weltbildes, in Holzwege, Vittorio Klostermann, Frankfurt am Main 1972
Rynda, Ivan (ed.): Cesty ke zlepšení životního prostředí České a Slovenské republiky, in Česká společnost na konci tisíciletí 2, Karolinum, Praha 1999
Rynda, Ivan: Globální a regionální problematika vztahu člověka k jeho životnímu prostředí, Sysifos 4/97, Pardubice 1997
Rynda, Ivan: Občan a životní prostředí, trvale udržitelný život, rozvoj a růst a otevřená liberální občanská společnost, in Kunc, Jiří (ed.): Demokracie a ústavnost, Karolinum, Praha 1996, 1999

11. Nová životní orientace
doc. JUDr. Václav Mezřický

Úsilí nalézt odpovědi na výzvy globalizace se soustřeďuje zejména na inovace starých institucí a tvorbu nových , stejně tak jako nových mechanismů jejich fungování.Třebaže návrhy vycházejí převážně z nevládních organizací (NGO) či občanských iniciativ, jde o dokumenty, které ukazují směřování budoucího vývoje. Patří sem např. návrh na zdanění rychle fluktuujícího kapitálu, tzv. Tobinova daň, nebo Charta povinností jako opozit Charty lidských práv. Na ekologické problémy a na myšlenku  trvale udržitelného rozvoje se zaměřuje Kampaň Charta Země. Obecný význam má Iniciativa Lisabonské skupiny, jejímž cílem je uzavření čtyř globálních společenských smluv, a to sociální, ekologické, kulturní a demokratické.

Příklad globálního významu jak čelit globalizaci představují instituce Evropské Unie. Překonávají totiž nedostatky funkčnosti národních států a zároveň se stávají protiváhou subjektů globalizace.

L i t e r a t u r a

1.	Charta lidských povinností, text předložený bývalým kancléřem SRN Helmutem Schmidtem v září 1997 na zasedání pražského Fóra 2000
2.	Die Gruppe von Lisabon, Grenzen des Wettbewerbs, Luchterhabd, ISBN 3 – 630 87987- 9
3.	The Earth Charter Campaign , The Earth Council, San José, Costa Eica, e- mail : echarter @ terra.ecouncil.ac.cr
4.	Convention on Acces to Information, Public Participation in Decision Making and Accesto Justice in Environmental Matters, Denmark 23 – 25 June 1998, United Nations Economic Commission for Europe, ECE/CEP 43
5.	The Interim Report of the OECD  Three- Year Project on Sustainable Development, http:// www.OECD.org./subject/sustdev

Garanti kurzu:
doc. JUDr. Václav Mezřický
katedra práva životního prostředí Právnické fakulty Univerzity Karlovy, nám. Curieových 7, 116 40 Praha 1
tel.: 210 05 372 nebo 4, fax: 210 05 374, e-mail: mezricky@ius.prf.cuni.cz
prof. RNDr. Bedřich Moldan, CSc.
Centrum pro otázky životního prostředí Univerzity Karlovy v Praze, U Kříže 10, 158 00 Praha 5-Jinonice
tel. 510 80 342, 510 80 202, 510 80 111, fax 56 10 441, e-mail: bedrich.moldan@czp.cuni.cz
PhDr. Ivan Rynda
Centrum pro otázky životního prostředí a Fakulta humanitních studií Univerzity Karlovy v Praze, U Kříže 10, 158 00 Praha 5-Jinonice
tel. 510 80 354, 510 80 202, 510 80 111, fax 56 10 441, e-mail: ivan.rynda@czp.cuni.cz